Радослав Линковски
Изповед

chitanka.info

Със бедния — беден, със сития — сит.

Така ме запомниха дните.

Другар на поляни, на път и на рид,

на рибите волни в реките.

Не носех на рамо отровни стрели

и мрак от мъгливата есен.

Далеч от рояка на гневни пчели,

танцуваше моята песен.

И в тъмното ходех безкористен, прав,

през остри скали и търнаци.

Цветенцата росни на тихия нрав

ми бяха жалони и знаци.

В сърцето ми има от въгленче жар

и радост от дните хлапашки.

Затуй ми поднасят цветята нектар

и слънце от своите чашки.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.